Георги Коновски
Коледна елха

chitanka.info

Аз съм коледна елха. Професионална — зелена, рошава, свежа, красива. Доскоро бях професионално иглолистно дърво — част от природния озонатор, важен воин във вселенския кръговрат на веществата, закрилник на планината, животните — колкото са оцелели, хората. После за малко да стана професионална дървесина. Но точно секачите се бяха засилили с брадвата към нашата долинка и… Гръм падна от ясното небе право в купа им. Та разхвърчаха се брадви, дървари, горски, банкноти, модернизирани миналогодишни разрешителни.

И случайните хора от лесничейството изведнъж станаха много загрижени, та разрешиха на някаква фирма да добие и продаде в града двадесет елхички — дар за децата. Натовариха ни нас — двеста дървета, в големия камион. По пътя на два пъти ни спираха и ние бързо се трансформирахме — първия път в изгоряла дървесина, втория път в малки елхички, дарение от някакво НПО за сирачета…

После ни изкараха на една поляна в градския парк и след два дни отслабване на бройката по документи — едната я отнесоха в някакво детско учреждение, а останалите поехме по пътя си…

Сега съм главен празнуващ Коледата. Най-напред бях сложена по средата на голямата маса, но после домакините решиха да освободят място за съществените неща и ме замениха с чинии, чаши и прибори. Мен ме туриха в ъгъла. Понякога идваха дечица, но после или изпозаспаха, или ги пратиха да гледат нещо си на айфони и компютри.

Масата, както ви казах, е голяма. Много голяма. А от прослушаните сутринта предавания по съседа ми — телевизора, останах с впечатлението, че празникът е посветен на вярвания, морал, някакви човешки ценности. И тази вечер хората не толкова ядат и пият, а честват, прекланят се, побратимяват се, просто си общуват…

Оказа се пак реклама…

Наистина, като ме махнаха от масата, на моето място сложиха съдинки с постни ястия. Цели седем. Аз съм елха, храня се със земни сокове и слънчева светлина. Обаче, мислех — хората също ще се посветят на земното и небесното…

Не познавам хората. Сега не само си признавам, но и съжалявам за наивността си на младо дръвче…

Дойдоха гостите, заблестяха светлините по играчките ми, заискриха свещите по мен…

И откъм кухнята тръгна религиозната процесия… Подноси, тави, чинии… Цяло прасенце, пилешки мръвки, пържоли, наденици, суджуци, сланина, филета… И — торта, сладкиши, бонбони… Плюс цяло буренце с вино, бъклица с шотландска ракия, друга със сливова, камари кутии с бира…

Завихри се празненството на ценностите и вярата…

Не това, което си представях от разказите на телевизора до мен…

Атмосферата стана волна, въздухът се сгъсти — не само от цигарите, започнаха да падат глави в салатите и гарнитурите…

Натам не зная какво е…

Не издържах. Изсъхнах…

По-добре фурнир, отколкото параван на човешката норма.

Все пак — коледна елха съм. Дърво. Неразбиращо нищо от човеците и морала им…

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.